СТРУКТУРНІ ЗМІНИ В ЕКОНОМІЦІ ТА НЕРІВНІСТЬ У ДОХОДАХ У КРАЇНАХ АСЕАН: МОДЕРУЮЧА РОЛЬ ФІНАНСОВОГО РОЗВИТКУ - Нгуєн, Тхі Донг (Financial and credit activity problems of theory and practice, 2026)
Це дослідження переосмислює роль фінансового розвитку, розглядаючи його не як прямий визначальний фактор, а як модераторну змінну, що формує вплив економічних структурних змін на нерівність доходів у країнах АСЕАН. На основі незбалансованої панелі даних усіх десяти держав-членів за період 2000–2019 років (N = 178) аналіз використовує двофакторну модель із фіксованими ефектами та інтерактивним членом, доповнену системним методом узагальнених моментів (System GMM), панельними скоригованими стандартними помилками (PCSE), оцінкою за допомогою інструментальних змінних і специфікаціями з лаговими змінними для розв’язання проблеми ендогенності. Хоча вибірковий період передує пандемії COVID-19 і подальшим геополітичним потрясінням, досліджувані механізми — нерівність, зумовлена розривом у продуктивності внаслідок секторального перерозподілу, та її пом’якшення завдяки глибині фінансової системи — мають структурний та інституційний характер; отже, їх політична актуальність виходить за межі періоду оцінки. Основні результати показують, що структурні зміни самі собою значно посилюють нерівність у доходах (β₁ = 0,875, p < 0,01), однак фінансовий розвиток справляє протилежний пом’якшувальний ефект: коефіцієнт взаємодії (SCI × FD) становить -0,0092 (p < 0,05), що вказує на те, що глибші фінансові системи послаблюють тиск секторальної трансформації, який призводить до нерівності. Визначено порогове значення на рівні приблизно 95,1% ВВП в приватному кредитуванні, за межами якого ефект структурних змін, що посилює нерівність, повністю нейтралізується. Аналіз підвибірок показує, що цей модераторний механізм надійно працює лише в економіках АСЕАН із рівнем доходу, вищим за середній і високим; він залишається статистично незначущим поміж країн-членів із рівнем доходу, нижчим за середній, чиї фінансові системи не мають достатньої глибини та інклюзивності для амортизації розподільчих шоків. Висвітлюючи «подвійний парадокс» — фінанси безпосередньо пов’язані з більшою нерівністю, але опосередковано пом’якшують її через модерацію, — дослідження надає практичні політичні рекомендації: країни АСЕАН, що прагнуть до структурної трансформації, повинні одночасно будувати інклюзивні фінансові системи, надаючи пріоритет широкому доступові, а не простому розширенню кредитування, щоб забезпечити справедливий розподіл вигід від економічного переходу.