НАДМІРНИЙ БОРГ І РИЗИК ОЦІНКИ ПІД СИСТЕМНИМ ШОКОМ: ДАНІ ВІД КИТАЙСЬКИХ КОМПАНІЙ, ЩО КОТИРУВАЛИСЯ ПІД ЧАС COVID-19 - Цин, Юан; Мохд Сабрун, Ібрагім (Financial and credit activity problems of theory and practice, 2026)
Це дослідження вивчає, чи пов’язаний надмірний борг, визначений як позитивне відхилення від цільового рівня левереджу, з фінансовою вразливістю, що відображається в ринкових цінах, під час кризи, спричиненої COVID-19. Використовуючи панельні дані щодо нефінансових компаній і компаній, що не належать до сектора комунальних послуг, які котируються на китайському ринку акцій категорії «А» за період із 2017 по 2022 рік, дослідження розглядає пандемію як екзогенний системний шок, що призвів до зростання невизначеності щодо грошових потоків, тиску з боку рефінансування та витрат на коригування структури капіталу. Надмірний борг (EXD) вимірюється як фактичний балансовий левередж мінус цільовий левередж. Позитивні значення вказують на те, що компанія працює вище за свій показник стійкого левереджу. Ризик, оцінений за ринковою вартістю, замінюється річним кумулятивним аномальним доходом (CAR), розрахованим за ринковою моделлю. CAR обережно інтерпретується як ринковий показник необхідної компенсації за специфічну вразливість компанії, а не як прямий показник операційних результатів. Емпіричні результати показують, що COVID-19 позитивно пов’язаний із прибутковістю, скоригованою на ризик, а надмірний борг позитивно пов’язаний із CAR у базовій моделі. Що ще важливіше, взаємодія між EXD та COVID-19 є позитивною й значущою, що вказує на те, що пандемія посилила ринкове цінування вразливості, пов’язаної з левереджем. Тести на стійкість із використанням альтернативних боргових проксі та Z-score Альтмана підтверджують, що залежність від боргу послаблює фінансову стабільність. Тести з інструментальними змінними та додаткові специфікації зменшують занепокоєння, що отримані результати зумовлені виключно зворотним причиново-наслідковим зв’язком або пропущеними характеристиками компаній. Дослідження робить внесок у вивчення структури капіталу в кризовий період, показуючи, що саме відстань від цільового рівня левериджу, а не сам рівень левериджу є релевантним каналом, через який системні шоки трансформуються у вразливість, що цінується ринком. . Воно також пояснює, що вищі аномальні доходи серед компаній із надмірним левериджем не слід тлумачити як вищі результати діяльності; скоріше, вони відповідають вищим необхідним доходам, яких вимагають інвестори за прийняття ризику, пов’язаного з левериджем. Результати мають практичне значення для менеджерів, інвесторів і регуляторів, оскільки підтримують системи раннього попередження, засновані на розривах у левериджі, тиску строків погашення боргу, спроможності генерувати грошові потоки та порогових значеннях боргу, скоригованих на галузь.