ФІНАНСУВАННЯ ОСВІТИ ЯК ЧИННИК ФОРМУВАННЯ ЕФЕКТИВНОСТІ ОСВІТНІХ СИСТЕМ І ПОКАЗНИКІВ УСПІШНОСТІ СУСПІЛЬСТВА - Лондар, Сергій; Босенко, Олександр; Лондар, Лідія; Пітч, Маркус (Financial and credit activity problems of theory and practice, 2025)
Метою дослідження є аналіз підходів до оцінювання ефективності середньої освіти в різних країнах світу через визначення взаємозв’язку між державними витратами й відповідними результатами навчання школярів і ширшими суспільними показниками ефективності. Досліджено зв’язок обсягу фінансування загальної середньої освіти з результатами міжнародних оцінювань PISA, а також зв’язок між показниками суспільної ефективності, зокрема індексом людського розвитку (ІЛР), ВВП за паритетом купівельної спроможності (ПКС) із освітнім фінансуванням, витратами на наукові дослідження й розробки. Показано, що результати PISA країн, які брали участь у міжнародних дослідженнях PISA 2015, 2018 та 2022 років, мають нелінійну залежність від обсягу кумулятивного дев’ятирічного фінансування, вираженого в доларах США за паритетом купівельної спроможності, витраченого на освіту одного 15-річного школяра. Ця залежність найкраще апроксимується перевернутою параболою з максимумом. На прикладі PISA-2022 було проаналізовано освітні характеристики країн-лідерів (В’єтнам, Сінгапур, Макао, Японія) та країн-аутсайдерів (Катар, Панама, Кіпр, Домініканська Республіка, Таїланд), освітні результати яких виходять за межі діапазону стандартного відхилення. Апробовано також підходи до оцінки загальної ефективності освітньої системи з використанням таких загальновизнаних показників, як індекс людського розвитку (ІЛР), ВВП на душу населення за паритетом купівельної спроможності, частка державних видатків, яку спрямовують на розвиток сектора досліджень і розробок. Розроблено модель для аналізу взаємозв’язку між індексом людського розвитку (ІЛР), витратами на НДДКР і витратами на освіту в розрахунку на одного студента у зв’язку з успішністю студентів для групи країн із високими витратами на НДДКР. Отриманий коефіцієнт детермінації R² = 69,7% підтверджує значущість цього зв’язку. Модель показує, що збільшення видатків на дослідження й розробки (R&D) менше впливає на індекс людського розвитку порівняно з освітніми видатками на середню освіту, скоригованими на бали PISA. Це може свідчити, що навіть для розвинених країн фінансування загального розвитку людського капіталу залишається більш пріоритетним, порівняно з фінансуванням сектора досліджень і розробок.